Min fader opløser vort ægteskab.
- Er der intet tilbage mellem os? - Minderne.
- Arenaen er brændt ned. - Lad os smide romerne i asken.
- Han er hinsides livet. - Han er ikke en normal person.
100 lig mere fra arenaen. Dette blevet fundet blandt ruinerne.
Guderne har straffet mig ved at dræbe min far.
Du er kun i live på grund af barnet, der vokser i dig.
- Slaver bliver aldrig gladiatorer. - Måske bør vi genoverveje Napoli.
- Tage slaveskibe fra fjerne krige. - Du vil angribe havnebyen?
SACRAMENTUM
Jeg holder ikke af regn. Eller af at blive forstyrret sent.
Du vil hurtigt blive befriet for sådanne bekymringer.
Og blive kompenseret for at lade øjne beskue dine seneste varer.
- Forud for auktionen. - Du må have presserende behov.
- Solens opstigen kan skuffe dem. - Kort på tid, men tung på mønt.
- Hvilken type slaver behøver du? - Jeg skal bruge stridsmænd.
Gladiatorer. Jeg har givet Rom talrige mestre.
Da arenaen i Capua er borte, er interessen svundet.
Det gavner min sag. Kom. Lad os se, hvordan du kan fremme den.
Tilgiv stanken. Barbarerne øst for Rhinen holder af egen afføring.
De vil være olierede til auktionen -
- men jeg frygter, at det ikke afhjælper stanken.
- Og hvad med kvinderne? - Så uskønne som mændene.
Jeg vil ikke anbefale lystig hånd på ...
- Din lidelse vil snart ophøre. - Du deler vort tungemål?
Og jeres blod. Vær beredte. Jeg vil sætte jer fri.
Det beskæggede svin kender også vort tungemål.
Nøglerne, hurtigt. Befri dem.
- Dine mænd kæmper godt. - De er ikke mine, men Spartacus'.
- Du er ikke fra vor lande. - Men romerne gav også mig lænker.
En krænkelse, de vil betale for.
Udgyde mere romersk blod? Tanken alene hærder kæppen.
Han siger, at de er med os.
Kom, brødre. Forlad dette forbandede skib.
Hvor gunstigt, at vi befriede et skib med dit folk.
Guderne ynder os. Nu skal vi ikke lytte på de forbandede gallere igen.
Den gode Mercato roste dig.
Det er beklageligt, at hans tunge nu er tavs.
Hans bortgang sender mig hertil.
Bortgang? Det er et blidt ord for hans afsked med livet.
Blod og hjernemasse blev udgydet af Spartacus' vrede.
En ting, der truer mange liv.
Vi troede, du var et sønderknust lig under arenaens bjælker.
Dagens begivenheder stjal min besindighed.
- Den er vendt tilbage. - Som du.
Mercato. Der er en pekuniær sag omkring ydelserne på sandet.
Du skulle henrette Spartacus' mænd. Men dit sværd fældede ingen.
- Spartacus forhindrede det. - Og dermed også betaling.
Jeg er uden mønt, magistrat. Ellers var jeg ikke vendt tilbage.
For de år, du har behaget arenaens tilskuere.
Følg det forfaldne monument og forsvind ud af syne.
Magistrat? Jeg beklager. Jeg mistede mit rudis, da arenaen styrtede.
- Du kræver det urimelige. - Slette vinde har ændret Capua.
Henvend dig til prætor Glaber.
Måske kan du lokke mønt fra ham, hvis hans humør er godt.
... og ulykke.
Vi har alle mistet nære og kære.
Selv en senator fra vor ærværdige republik -
- en mand, min kone kaldte fader -
- er flået fra denne verden af Spartacus og hans køtere.
Og nu er elskede Seppius -
- faldet for oprørets betændte syge.
Myrdet af egne slaver -
- som flygter for at tilslutte sig Spartacus imod os.
Vi må være årvågne i disse mørke tider.
Vi må oplyse selv den svageste skygge -
- af forræderi, hvis den afsløres for os.
Fra denne dag vil enhver slave -
- der vover at hviske navnet Spartacus, blive dræbt.
Selv de, der ejes af en prætor fra Rom.
Grib hende.
Min herre. Jeg har intet gjort.
- Tal ham ikke imod. - Hør, hvordan hun tigger.
Hun trygler med den tunge, som i går bar ros til Spartacus.
Ros til de slaver, der myrdede Seppius.
Ros, der heldigvis blev overhørt af en loyal kone.
Frue ...
Det er sandt. Jeg hørte hende.
Gid, hun havde mere end et liv at tage.
Lad dette tjene som advarsel -
- mod alle slaver, som konspirerer imod os.
- Jeg undskylder. - Det er ufortjent.
- Det var et tåbeligt forsøg. - Du går efter halsen.
- Visse stød dræber lettere. - Så vil jeg lære dem.
Spartacus ville have ham i Napoli. Han ville ikke forlade hende.
Men det er nok bedst at have ham og Agron adskilt.
- Naevia er heldig at blive elsket. - Som du, af Spartacus.
Crixus.
Jeg lærte dig aldrig at sænke paraderne.
- Giv Naevia samme instruktion. - Oenomaus.
- Jeg troede, du var rejst hinsides. - I lige måde.
- Men vi fik begge dybe sår. - Vi vil gengælde dem på romerne.
- Nu da Oenomaus står hos os igen. - Han var tåbe at forlade jer.
Det hører fortiden til. Lad os vende os mod fremtiden.
Og de glæder, den vil rumme.
Kom, lad os omfavne hinanden og kalde os brødre.
I har gjort det umulige.
- Hør. Vi må skåle. - Vi har kun vand.
Godt. Sedullus er et bæst, når han er ædru, men en tåbe, når han drikker.
Lille Nemetes taler sandt.
- Vort antal styrkes. - Og vi behøver flere våben.
Vi har større problemer. Disse er alle Agrons folk.
Vort antal er fordoblet på én dag.
- De kender til kamp og blod. - Og hvem vil de følge?
Jeg bemærkede, at dine hofter bevægede sig en smule.
Et svagt stød, da jeg skød frem.
Begynder du at nyde mit lem i dig?
Jeg kræver svar.
- Ja. - Ja, hvad?
Ja, herre.
Har en mand nogensinde hørt så skøn en lyd?
Din stemme, din berøring.
Dine hofters varme.
Det er intet under, at Quintus lod sig fortrylle -
- og overøsede dig med affektion og gaver.
Du kalder mig herre nu i stedet.
Det er retmæssigt, at jeg giver dig noget til gengæld.
- Hvor har du sådanne skatte fra? - De blev givet bort af de døde.
De behøver dem ikke længere.
Når kisten er fuld, vil dens værdi sende Ashur længere op.
Men for en som dig -
- er her noget købt med mønt.
Jeg ved, at Quintus holdt af farven.
Du skal gå med den.
Så kan jeg kigge op på dig på balkonen -
- og vide, at du er min.
Hjertet er såret. Kan noget salve det, skal du blot nævne det.
- Overtager du hans mænd? - Ja.
Bare han havde givet dem bort i livet.
- Så havde Spartacus været fortid. - Ja, gid det var så.
Min fader ville stadig være her. Min slave behøvede ikke blive korsfæstet.
Din brors mænd ankommer. Kom.
Lad os inspicere dem og lade dem sværge troskab.
Indtag position.
Tal ikke, og vær opmærksomme.
- Hvem vil være jeres stemme? - Octavius Tarsus. Det gør jeg.
Jeres velgører er blevet flået ud af denne verden af skurken Spartacus.
For at forfølge hans mål indskriver jeg jer -
- i Gaius Claudius Glabers hær.
Fremsig sacramentum og giv jeres loyalitet.
Jeg, Octavius Tarsus, sværger ved Jupiter Optimus Maximus -
- at opretholde og forsvare republikken.
Jeg sværger at tage hendes fjender og frænder som mine egne.
- Du har fundet din gamle farve. - Den klæder mig ikke længere.
Og hendes ære i mine tanker, ord og handlinger.
Jeg giver mit legeme og liv til hæren under prætor Gaius Glaber.
- Er de nok? - Sammen med mine tropper, ja.
De kan bringe Spartacus retfærdighed.
Jeg søger ikke retfærdighed. Jeg søger hævn.
Manden, der tog min broders liv, må dø på tilsvarende vis. Slagtet.
Ved Jupiter Optimus Maximus sværger jeg dette.
Ved Jupiter Optimus Maximus sværger vi dette.
Slå lejr uden for disse vægge. Salvius vil bringe jer ordrer.
- Og Spartacus' død. - Jeg takker for din venlighed.
Vid, at jeg har værdsat den.
Måske er det bedst, hvis du boede her. Under vort tag.
Jeg rejser i morgen til min onkel.
Du skal ikke rejse, mens Spartacus er fri.
Jeg sender din onkel besked, hvis det bringer dig trøst.
- Dit nærvær bringer stor trøst. - Det er en velsignelse at være her.
Kom. Lad os arrangere det.
Var det for nyligt, jeg så ham som svag?
Nu kigger jeg ham i øjnene og skælver over det, de skjuler.
Gør ikke dig selv for opildnet.
- Dit barn ... - Er grunden til, at jeg lever.
Jeg kan ikke behage ham.
Han piner mig for fortiden. Korsfæster Thessala.
Seppia blev inviteret herind. Den måde, han kigger på hende.
Jeg kaster mig over klippen, hvis det er alt, skæbnen rummer.
Mit hjerte ville følge dig ned mod klipperne.
- Jeg kan ikke leve således. - Det kan jeg heller ikke.
Det er det sidste kød. Jeg glemmer, hvor meget de fortærer.
Meget har vist undsluppet tankerne.
Du bad mig undersøge Napoli. Deres skib bød på en mulighed.
- Var der andre mulige skibe? - To.
- Fra Damaskus og Gallien. - Det ville jeg gerne have vidst.
Havde det gjort nogen forskel?
- Damaskus' folk er utroværdige. - Og Gallien?
Vi bør ikke overløbes af gallere.
- Crixus ... - Er en ærværdig mand.
Jeg tager dine brødre på jagt ved daggry for at skaffe forsyninger -
- og vurdere sammenholdet. Bed dem om at tale vort sprog.
- Så kender vi deres tanker. - De vil være værdifulde for os.
Jeg giver dig mit ord.
Skiderik. Intet er gratis.
Jeg troede, du var gået hinsides med de andre fra arenaen.
Og alligevel trækker jeg vejret. Men min møntpose er såret.
- Jeg kan ikke købe spredte ben. - De kan sprede sig af sig selv.
Et mirakel uden profit. For dig og din herre.
- Mindes du at have en herre? - Ingen er nogensinde helt fri.
Ud over Spartacus og de, der følger ham.
- Så du ham i arenaen? - Du taler om farlige ting.
Jeg er ikke alene. Mange blandt os taler om at følge hans sag.
Der er ingen sag. Han fører blot tåber i døden.
- Og du har ingen mønter? - Nogle denarer til at rejse herfra.
Glem Spartacus og tag med mig.
Den mægtige Gannicus.
Det er glædeligt at se dig i live.
Med frodige løfter i skødet. Jeg beklager.
Det er utilgiveligt at gå mellem mand og skræv, men jeg må tale med ham.
Et besnærende væsen. Du har aldrig manglet smukke kvinders gunst.
Vil du udveksle ord, så gør det.
Årene har ikke givet dig bedre manerer.
Eller gjort dig til bedre selskab.
Vær varsom. Disse mænd er prætor Gaius Claudius Glabers hænder.
Åh, og hvad er du? Hans lem eller hans røv?
Jeg er hans vilje.
- Jeg svor at genetablere orden. - Ved at korsfæste piger?
Enhver slave, der hvisker om Spartacus' oprør, ender som hende.
Jeg er ikke interesseret i hvisken eller din prætors vilje.
Store ord. Fra en slave.
Du tager fejl. Jeg er en fri mand.
Ja, jeg var der, da du blev en gud i arenaen.
Det var et uforglemmeligt syn.
Gannicus dræbte 20 gladiatorer på turneringens første dag.
Og hans belønning? Et rudis.
Et træsværd med udskæringer om hans sejre.
Et bevis på frihed, krævet af det hengivne publikum.
Vis dem det.
De vil nok gerne kaste blikket på sådan et sjældent syn.
- Nej? Du har det ikke? - Det ved du.
Som jeg ved, at prætoren vil glædes -
- af dit selskab.
Det overrasker mig, at du stadig er i live.
- Specielt når du ikke indfandt dig. - Jeg beklager.
Gannicus har altid været en mand af få ord.
Men han begunstiger magistraten med hele sætninger.
- Jeg ville afslutte et anliggende. - Du har blikket for lavt.
Spartacus vælter arenaen ned over dig, og her står du.
En føniks opsteget af flammerne.
- Guderne har velsignet ham. - Som de velsigner mig med ham.
Jeg blev rørt af publikums reaktion, da du trådte ud på sandet.
Deres stemmer kaldte dit navn og fyldte luften med håb.
Selv plettet af blod og ulykke -
- har sådan en ting stadig værdi.
- Dit rudis. - Og dets pris?
En simpel ed. Sværg, at du vil adlyde mig.
Man troede også, at Lucretia var Spartacus' offer.
Men nu er hun et magtfuldt symbol, der dæmper uroen.
Det kan du også blive.
En tidligere slave fra huset Batiatus -
- har nu svoret at hævne sig over vildfarne brødre.
Sådan en har du vist allerede.
Ashurs talenter ligger i skyggerne. Jeg vil præsentere dig i lyset -
- foran mine tropper for mængdens glædesråb.
Og hvis jeg ikke længere higer efter deres røst?
Du er en fri mand. Du er herre over din skæbne.
Jeg tilkalder dig igen om nogle dage.
Jeg forventer, at en fornuftig beslutning gør dig følge.
Tilgiv mig, prætor. Vi kan ikke stole på Gannicus.
Det samme blev sagt om dig. Men her står du.
Lad en af dine mænd følge ham.
Prøver Gannicus at forlade Capua, så korsfæst ham.
Måske havde Gannicus ret.
De nærmeste er af større bekymring end romerne.
Agron har ofte været behjælpelig.
Hans omgang med sandheden er lemfældig.
"En vred, ung dreng, der pisser på alle." Var det ikke det, du sagde?
Du ved jo godt, jeg holder af Agron.
Men vi bør altid være på vagt.
Chadara var en lærestreg, vi ikke må glemme.
Du gjorde, hvad du var nødt til.
Hun gav dig ikke noget valg.
Jeg beder for, at Agron giver dig et valg.
- Kan vi ikke gøre andet? - Du havde ret omkring Gaius.
Den mand, han var, kigger ikke længere frem bag hans øjne.
Han lader sig ikke føje af ord eller blid berøring.
- Kun blod vil sætte os fri. - Lucretia.
Det gør kun ondt et øjeblik.
Løft op i kjolen.
- Napoli? - Et slaveskib blev angrebet.
- Fanger fra området øst for Rhinen. - Krigere til Spartacus' sag.
Send mænd til Napoli. Udspørg alle, som kan have set dem.
- Gaius. - Hent lægen. Hurtigt.
Ilithyia.
- Hvad er der sket? - Det er et tegn fra guderne.
Det bæres af barnet, der endnu ikke ånder.
Og dets betydning?
Din arving vil dø, hvis han bliver i denne forbandede by.
Jeg sender hende til Rom, så snart hun kan rejse.
Med pålidelige vagter hos hende, indtil jeg vender tilbage.
Jeg vil pleje hende og tilse hendes behov.
Jeg beklager, prætor.
Lucretia er din kones nære ven, men hun giver Capua stor trøst.
Jeg frygter, at folket vil fortvivle uden hendes guddommelige nærvær.
Et godt råd. Vis dig i morgen på markedet.
Berolig byen og forsikr dem om, at guderne ynder mine tiltag.
Vi har trænet dem uden lænker. Men ingen af os er en rigtig træner.
Jeg har intet kendskab til soldater eller krig.
- Jeg kender kun til gladiatorer. - Og de er stærkere end enhver hær.
Åbn deres øjne for den styrke, en sag kan give.
Som du åbnede mine.
Jeg vil jage med Agron og hans folk for at kunne bedømme dem.
- Jeg vil hjælpe bagefter. - Du må desværre jage alene.
Agron tog af sted med de andre inden daggry.
Agron.
Du jager uden mig, selvom du kendte min intention.
De vågnede tidligt og var ivrige for at bruge deres frihed.
Vi bruger dagen, mens I sover med jeres kvinder.
- Og så de kan forstå det. - Vi jager. Fanger kød.
- Og romerske drikke. - Ja.
Jeg vidste ikke, at skovene bød på sådanne.
- Hvor fandt I dem? - En vogn ved vejen.
I angreb vejen så tæt på vor position? Uden ordentlige våben?
Ingen så. Alle døde.
Lad os forberede et festmåltid.
Lad os vise de tvære skiderikker, hvordan man fester.
- Og jeg risikerede mit liv for dem? - De styrker os.
- De vil afsløre os. - Jeg er træt af at gemme mig.
- Vi er ikke klar til direkte kamp. - Det kan ethvert barn se.
Dette barn hjalp med at befri dig.
- Og har styrket vort antal. - Hvalpen har blot fundet vildhunde.
Og de vil aldrig følge en skide galler.
Jeg beklager, at vi tog af sted uden dig.
Jeg betvivler hans oprigtighed.
Lad os spise med vore nye brødre og forsøge at løse dette.
Må guderne velsigne dig. Må guderne velsigne dig.
Hold mængden tilbage. Jeg vil tale med Gannicus.
Uanset din prætors ønsker.
Mange blandt os taler om at følge hans sag.
Kendte du hende?
En tåbelig pige. Hun talte højt, da hun burde have tiet.
Byen er fyldt med ører, der lytter efter forræderisk hvisken.
Den er også fyldt med øjne.
Forlader du byen, får du selv et kors.
Jeg er ikke jeres slave.
- Og jeg vil ikke trues. - Det ønsker jeg ikke.
Det gådefulde orakel.
- Udtryk dig klart. - Jeg så noget i dine øjne.
Da du stod foran Glaber. Du afvejede ikke blot en beslutning.
- Lader guderne dig læse min tanker? - Flere som hende vil dø.
Skyldige. Uskyldige. Der er ingen forskel -
- når de fanges mellem Glabers vrede og Spartacus' hævn.
Og hvad synes du, at jeg bør gøre?
- Acceptere og bekæmpe brødre? - Nej.
Gør en ende på Gaius Claudius Glabers liv.
Han er desperat efter at dræbe Spartacus.
Han er blevet en større trussel end thrakeren selv.
Hvilken forskel gør det? Rom sender blot en ny.
Spartacus bebrejder Glaber for sin kones død.
Fjern ham, og blodets vægtskåle vil balancere.
Spartacus vil fjerne sig fra Rom. Det vil ikke koste flere liv.
Glabers kone tager til Rom i aften.
Han sender halvdelen af sine personlige vagter med hende.
Jeg kan distrahere resten ved villaens indgang -
- så en enkelt mand kan tage Glabers liv, mens han sover.
- Og Spartacus vil få skylden. - Du er blevet vanvittig.
Hele verden har mistet sin fornuft.
- Jeg vil blot genoprette den. - Fængsel. Flyt dig.
Skaf Ashurs mand af vejen.
Når månen står højest, sørger jeg for passage.
Udnyt det.
Eller se utallige lide meningsløst.
Du er Sedullus' lige i grovhed, når du drikker.
Jeg er enhver mands lige. I alting.
Dit folk, de løfter ånden.
Ikke alle ser det således.
Lad os dyste, broder.
Måske dræber de hinanden. Så har vi noget at fejre.
- Du er umulig. - Det har du altid vidst.
Og valgt at ignorere, så jeg bedre kunne se manden under hans fejl.
Og hvis du intet havde fundet, da sløret blev løftet?
Syng med, mørke broder. Nyd mine kvinder.
- Jeg kender ikke jeres ord. - Lugo lærer dig dem.
Oenomaus bliver overfaldet.
De er et højrøstet folk.
Til tider kan vin og tåbelighed være påkrævet for at smede stærke bånd.
- Syng med mig. - Tiden er ikke inde.
- Er den nogensinde det? - Nej.
Jeg vil prøve at tage et skind fra Lugo, som vi kan dele.
Og samtidig hjælpe Oenomaus med at flygte.
Jeg bad ham lade dig komme med. Han gav sig ikke.
Det gør ingenting.
Med det, du har gjort for mig, ville jeg ønske, vi ikke skulle skilles.
Du vil finde mig i dine arme igen. Før du venter det.
Jeg får Gannicus til for evigt at befri os for Gaius.
Når det er gjort, slår jeg alarm, så Gannicus gør ham følge.
Ilithyia. Det er tid.
Gaius.
Du vil blive savnet.
Man bør ikke drikke vand sådan en aften.
- Vin. Vi deler. - Tak, men Crixus venter.
Galleren, ja. Jeg ser hans øjne. På mig. Ingen kærlighed.
- Han behøver tid. - Og drikke.
Det siger jeg til ham.
Fortæl, jeg ikke kan lide hans øjne. Dine øjne er bedre.
Lad mig komme forbi.
- Nu vil jeg forskønne dit ansigt. - Sedullus. Stop.
Crixus.
Sedullus.
Fald ned.
Spartacus.
Det er nok.
Er det, hvad I er? Dyr, der higer efter blod?
Vi giver jer frihed. Og I betaler os med blod og vanære.
Kan I ikke stå blandt os som betroede brødre -
- kan I ikke følge mine ordrer ...
... så forlad os. Eller følg Sedullus i døden.
Jeg følger Spartacus. I er ikke af min æt, hvis I vælger anderledes.
Den mand, der dræber Sedullus ...
... er stor kriger. Lugo vil følge.
Prætor, der er et vigtigt anliggende.
Gannicus har truffet sit valg.
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com